Översatt av: TunemaN
www.divxsweden.net – nyaste svenska undertexterna på nätet
I en håla i marken levde en hob.
För länge sen, när vår planet inte var så gammal...
Och långt före historia sparades...
Var det Midgårds dagar, då dagarna spenderades med-
- alver, dvärgar, trollkarlar, vättar, drakar och hober.
I landet Midgård, i ett område känt som Fylke...
Fanns det en by som hette Hobsala.
Där, i ett hål i marken bodde en hob.
Inte en otäck, smutsig, fuktig håla.
Inte heller en torr, kal och sandig håla.
Det var en hobhåla – alltså var den hemtrevlig.
–Bilbo Bagger? -Ja.
– Jag vill hyra en inbrottstjuv. – En inbrottstjuv?
– Jag är rädd att du kommit fel. –Vill du inte delta i ett äventyr?
Nej! Vi hober är ett lugnt folk. Äventyr gör en sen till middagen.
Det räcker! Jag är Gandalf, och Gandalf är jag!
– Gandalf? Inte trollkarlen? – Densamme!
Lyssna!
Thorin och följe till din tjänst.
Dvalin, Balin... ...Kili, Fili...
...Dori, Nori och Ori. Oin och Gloin, sir.
Kalla honom Bifur och honom, Bofur.
Samt Bombur till er tjänst
Vi alla är till er tjänst.
– Vad vill dvärgarna i Hobsala? – De har kommit för te och middag.
Och för dig inbrottstjuv Bagger!
– Det finns magi i musiken. – Och den rör sig genom mig.
– Du känner kärlek till vackra ting. – Att resa och se de stora bergen.
Att få höra granarna vina och vattenfallen sjuda.
– Att bära svärd istället för stav. – Bara en gång.
Gandalf, dvärgar och tjuv Bagger...
Vad menar ni med "tjuv"?
Du kan säga skattsökarexpert, om du föredrar det.
Jo, det gör jag.
Vi har mötts här, hos denna förträffliga hobs hus.
– Må håret på hans tår aldrig falla! – Hurra!
Vi skall snart börja vår långa färd,
– Jag antar att vårt mål är välkänt. – Inte för mig.
Verkligen? Då måste vi informera vår tjuv.
Vi söker en skatt som är rättfullt vår.
Långt i öst... Bortom Dimmiga bergen och Mörkmården ligger Ensamma berget.
För länge sedan var det mitt folks hem och styrdes av min farfar-
-Kungen nedom Berget
Sin trolldom varje dvärg bedrev, Vid hammarklang i bergets klev.
Där mörka ting har gått till ro, djupt i fjällets hjärta bo.
Pokal och harpa utav gull, har smitts och lagts i orört mull.
För långligtid, och ohörd sång, Har klingat djupt i bergets fång.
Forntida furste, alvers kung, har format glimmande och tung-
-sin skatt och tvingat dagens sken, att bo i svärdets ädelsten.
I silverkedjor stjärnors brand, i kronor drakens eld han band-
-och smidde in i tråd och länk, allt solens glitter, månens blänk.
Det var säkert rikedomen som lockade draken.
Från furan högt på fjällets krön, i stormig natt det ljöd ett stön.
Röd brann en eld, och trädet stod likt facklan, flammande i blod.
Nedanför i dalen, låg Dalby... en stad av människor.
I dalen genljöd klockors klang, och blek var man från bäcken sprang.
Som eld var drakens raseri, ej bräckligt hus, ej borg stod bi.
Berget rök i månglans då, och dvärgen hörde domen gå.
Sin hall han flydde, föll och dog, För drakens fot, i molnklar skog.
Förbannad vare draken! Förbannad vare Smaug!
– Han dödade och stal vårt guld! – Förbannad vare draken Smaug.
Är detta äventyret du planerat för mig? Ska jag hjälpa er återta guldet?
Ja.
Ni är tretton. Väldigt oturligt.
Med herr Bagger blir det fjorton.
Ett utmärkt lyckonummer du valt åt oss.
Slut på diskussionen. Låt oss se på kontraktet.
"Till inbrottstjuv Bagger. Villkor för dina professionella tjänster.”
”Fjortondedel av all vinst, resekostnader garanterade.”
”Begravnings utgifter om nödvändigt. Med högaktning, Thorin och följe"
– Begravnings utgifter? – Finner du villkoren acceptabla?
– Självklart gör han det! – Men jag...
Så imorgon börjar ditt största äventyr.
Bilbo: En Hobs äventyr
Ingen hatt, stav eller pipa.
Inte en ens en näsduk. Hur ska man kunna överleva?
– Hur kom Gandalf före oss, Bombur? – Han kommer och går som han vill.
Han är ju en trollkarl.
Åt skogen med inbrott och allt som har med det att göra
Kom ihåg Bilbo, när ditt hjärta behöver nya krafter...tänk på trevliga saker.
Ägg och bacon, en pipa tobak, min trädgård vid skymning, tårtor.
Vi slår läger här. Vi kanske hittar en torr plats att sova på.
Vår utkik har sett något.
Se, troll!
– Bedrövliga troll. – Var är Gandalf?
Lämnat oss igen? Precis när en trollkarl kunde ha varit användbar.
Det gör inget, vi har ju en tjuv med oss.
– Vad har troll med inbrott att göra? – Du kan ta lite av köttet de har.
– Det är sant – Tjuv, gå och stjäl!
– Jäklar! Inget annat än får att äta! – Vad jag längtar efter lite dåligt kött.
Bacon och ägg, min eldstad, varma kastanjer.
– Vad i helvete? – Hjälp! Släpp ner mig! Sluta, sluta!
– Vad har vi här? – Låt oss koka honom och se!
Han skulle inte mätta en mun.
– Det kanske finns fler därute. – Dvärgar! Det är slut för mig. Spring!
Dvärgar?
– Det är vår kvällsmat! – Vi går och tar dem alla!
Låt oss steka dem.
Nej, koka dem!
Det är upp till var och en.
Det räcker åt alla. Jag gillar mina rått.
Må gryningen ta er alla, och er till sten göra.
– Solen! – Hur kom morgonen så snabbt?
Det är slut för oss!
Utmärkt.
Ett ögonblick. Ett ögonblick!
Vart är den jädrans tjuven? Vilket lyckonummer!
Här borta! Kom och titta vad jag hittade!
– Inte pjåkigt, för ditt första försök. – Det var inget särskilt.
Vi behåller dessa. Fina klingor.
– Med tanke på att de gjordes av troll. – De ser inte ut som trollsvärd.
– Troligen stulna. Ser ni dessa runor? – Vad är runor?
Urtida skrifter. Det finns på min med – kan du tyda något av dem?
Jag känner inte igen detta alfabet.
De gör ingen skillnad om vem som gjorde dem. Vi har dem nu!
Täck över skatten. Vi hämtar den när vi återvänder.
Ta den Smaug, din lilla mask!
Jag ser att du gjort anspråk på ett svärd du med.
Ja, bara en dolk. Men för någon i min storlek räcker det.
Skynda, vi måste röra på oss!
– Vänta! – Vänta?
– Det är dags att du får detta. – Vad är det?
Det är en karta över Ensamma Berget...
Given till mig av din far för hundra år sedan.
Va? Varför gavs den inte till mig, den rättmätiga arvtagaren?
Jag har valt tillfället att ge bort den.
Jag älskar kartor. Jag har en ganska stor samling.
Jag minns berget tillräckligt bra utan kartan.
Hur tänkte du komma in i Smaugs hall? Genom huvudporten? Som en gäst kanske?
Du skulle förvandlas till aska innan du tagit sju steg!
Se här! Handen pekar från runorna till...
Välsigne mig! En hemlig ingång!
– En gömd gång till de nedre hallarna! – Utmärkt, tjuv!
– Jag är ganska bra med kartor. – Låt mig se.
Det stämmer.
– Men är den fortfarande hemlig? – Den är för liten för Smaug.
Den täcks av en dörr som är gjord som bergväggen.
Här är nyckeln, håll den i säkert förvar.
Självklart gör jag det.
Men om dörren är gömd, hur ska vi hitta den?
– Det står inte på kartan. – Det gör det, men ändå inte.
Tids nog kommer du att förstå.
Skåda, Vattnadal!
Alvernas gömda dal, där Elrond ännu lever kvar.
Helt förtrollande!
– Vi måste röra på oss. – Vad synd.
Alvsång är inget man gärna går miste om i juni, under stjärnorna. Men...
Käre Elrond, din gästvänlighet är oklanderlig.
Maten, vinet, historierna, musiken.
Ja, men vi har mycket att göra.
Du lovade att se på dessa trollsvärd efter måltiden.
Ja, självklart. För det första, de är inte gjorda av troll.
De måste ha blivit stulna.
De gjordes för vättekrigen. Det här svärdet, kallar runorna-
-Orkrist, Vätteklyvaren.
– Och min? – Glamdring, Fiendefaran.
– Bevara dem väl. – Jag ska hålla svärdet i ära.
– Visa mig kartan. – Jag har den här.
Någonting är konstigt. Låt oss ta en titt.
Jo minsann. Det finns månbokstäver här - ser ni?
Vad är det?
Runor som bara kan ses när månen skiner bakom.
De ger direktiv till den hemliga dörren.
"Stå vid den grå stenen, när trasten slår..."
"... så kommer den nedåtgående solens sista stråle..."
"... skina på nyckelhålet."
Den här vägen! Skydd! En torr grotta!
Få lite sömn, män. Vi har en bra plats att sova på.
Dvärgar har en konstig syn på perfektion. Var är Gandalf?
Borta igen? Jag önskar att jag var en trollkarl.
Men vad är det här?
Se upp!
Hästarna! Hästarna!
Vakna! Vi har blivit bestulna!
Vättarna är här! Rädda hästarna från vättarna!
Fångade! Vättarna har oss!
Vilka är dessa eländiga personer?
Thorin, till er tjänst. Vi menade inte att inkräkta.
– Vi sökte skydd från stormen. – Han är en lögnare, o du fruktansvärde.
Be honom förklara sitt svärd. Hans svärd är kallat Orkrist, Vätteklyvaren!
Mördare! Alv vänner!
Stopp!
Jag känner igen det svärdet! Den kallas Glamdring, Fiendefaran!
– Gandalf! Gamle gode Gandalf! – Följ mig! Snabbt!
Här igenom! Följ mig!
Bilbo! Han är borta!
Bilbo, var är du?
Min Älskade.
Det är min Älskade.
Hej, min Älskade.
Plaske och förbaske oss. Mat för min Älskade.
Ägg och bacon. Varma muffins och sött smör
Vad är det för oljud, min Älskade?
Min Älskade vet inte.
Välsigne mig!
Vad är det här?
Något att visa grannarna därhemma. Om jag någonsin kommer hem.
– Vem är du? – Välsigne oss, min Älskade.
Det skulle vara en god munsbit för oss.
– Vad är det, min Älskade? – Jag är mr Bilbo Bagger.
Jag har blivit av med dvärgarna, trollkarlen och min väg.
Tänk på att jag är beväpnad men en alvklinga!
Bättre. Vet du vägen ut?
Vi kanske kan sitta här och prata med det ett tag, min Älskade.
– Det... gillar... gåtor? – Gillar jag gåtor? Jo, det gör jag.
Det måste tävla med oss.
Om älsklingen frågar och Det inte svarar...
– Äter vi det, min Älskade. – Nej du!
Men om den frågar och vi inte svarar...
...visar vi vägen ut!
– Det verkar som om jag inte något val – Min Älskade...
Vi säger den första gåtan.
Röstlös den ropar, vinglös den fladdrar–
– tandlös den biter, munlös den pladdrar.
– Kan det gissa... svaret? – Ett ögonblick!
Är det gott, min Älskade? Är det saftigt?
Är det särdeles knaprigt? Är det delikat?
Om du ursäktar!
Vinden! Svaret är vinden!
Nu är det min tur.
Skrin utan gångjärn, nyckel eller lock, gyllene skatt den rymmer dock.
Låt det ge oss en chans, min Älskade.
– Ägg! Ägg är det! – Jädrans!
– Vår tur nu! min Älskade. – Jag skälver av förväntning!
Nu.
Allt den slukar, fågel, fä blomma, buske, mossa, trä-
-gnager järn och biter stål, mal den hårda sten till mjöl-
-kungar läggar den i mull, stad och berg den slår omkull!
Intressant. Låt mig tänka efter.
– Vad svarar det? Vad svarar det? –En ögonblick bara!
Min Älskade, kommer det att smaka läckert?
Ja, det kommer det!
– Ge mig lite tid. – Va?
– Vad säger det? – Jag sa tid!
– Vad är det för problem? – Det gissade! Svaret är tid!
Är det? Jag visste det hela tiden. Det är en gammal en.
Nåväl, skoj är skoj. Kan vi inte gå härifrån nu?
Nej! Det måste ge oss en till gåta, min Älskade!
– Jag kommer inte på någon. – Fråga!
Okej.
– Vad har jag i min ficka? – Inte rättvist!
Det är inte rättvist att fråga min Älskade vad den har i sina fickor.
Det är min gåta.
Om du inte kan gissa rätt förlorar du. Och visar mig vägen ut!
Min Älskade förlorar!
Men först visar min Älskade det något vackert.
– Vill du visa mig något? – Min födelsedagspresent.
Vänta, vart ska du?
Min Älskade hittade en ring för länge sen på sin födelsedag
En gyllene ring. En magisk ring!
Vi måste hämta min födelsedags present från sitt gömställe.
Vad nu?
Du kan aldrig gissa att min ficka innehåller denna.
Välsigne mig!
Vart är den? Min gyllene ring. Min magiska ring!
Den är borta!
Borta! Borta!
Älskade! Min Älskade! Min ring, borta!
Min Älskade minns.
Han bar den förut och tappade den på stranden!
Förbanna det! Förbannade Bagger
Han hittade den! Min ring!
Min födelsedags present!
Vad han fortsätter?
Välsigne mig!
Ringen?
Ja, utan tvekan.
Min Älskade! Vi hittar den! Vi hittar Baggern!
– Min Älskade ska krossa och mosa det! – Det blir bättre såhär.
Vart är det? Vart är det?
Det är listigt.
Det säger att det inte vet vägen ut men den vet vägen in, min Älskade.
Det måste veta en väg ut!
Det går till bakdörren.
Min Älskade måste skynda till den bakdörren.
Så passande. Följ vägvisaren.
Det är inte här, min Älskade. Rymt! Rymt!
Tjuv! Tjuv!
Bagger! Vi hatar det! Hata det för evigt!
Gollum trodde att jag visste vägen, och försökte hinna ikapp mig.
Men jag följde honom till utgången.
Vi fick slå oss igenom vättarnas vakter.
Hur kommer det sig att de inte såg dig?
Du vet konsten i att stjäla... ligger i att vara diskret.
Osynlig, så att säga.
Din berättelse ringer sanning. Ja, den ringer sanning.
Du behöver inte säga mer. Det är bäst att vi fortsätter.
Det finns fortfarande vättar därute.
Vad jobbigt! Fler berg?
Nej, ser du inte? Solen sjunker i väst, bakom bergen.
Vi är på andra sidan. Vid Bortomlandets gräns.
– En varg! – Med vättarna!
– Hjälp! – Vi kan inte klättra högre!
– Mina armar. – Mina stackars ben!
Vad kommer de att göra med oss? Släppa oss?
Vem vet? Men de har tagit oss långt utan att släppa!
Se, Vilderlandets flod!
– De tar oss till Mörkmårdens gränser... – För att krossa oss mot stenarna!
O, du store Örnfurste. Vi är evigt tacksamma för räddningen.
Jag har inte glömt pilen som sänkte mig för många år sedan.
Jag har inte glömt trollkarlen som helade mitt sår. Och nu...
Far väl, vart än ni färdas, tills era nästen tar emot er efter er resas slut.
Så detta är Mörkmården.
– Förskräcklig plats. Och farlig. – Kartan visar den säkraste stigen.
Följ den noga, rakt genom skogen.
Driv inte bort från stigen. Om ni gör det kommer ni aldrig ut.
Du talar som om du inte följer med oss.
Det gör jag inte. Jag har brådskande affärer att sköta söderut.
– Han kan inte mena det! – Vad ska vi göra utan honom?
– Snälla, lämna oss inte! – Jag är redan försenad tack vare er.
Jag skickar mr Bagger med er. Det borde räcka.
– Mr Bagger? – Inbrottstjuven?
Jag? Jag kan inte mäta mig med en trollkarl!
Struntprat. Du är lyckonumret.
Och snart kommer du finna att det finns mer till dig än vad du vet.
Du ska vara min ersättare.
Här får du papper och penna. För en strikt journal över resten av er resa.
Så kan jag läsa den när vi möts igen, och säga vad ni missat.
– Jag kan bara göra mitt bästa. – Då får det räcka.
Till Gandalf, som enligt dina instruktioner-
- håller jag denna journal över vår resa genom Mörkmården.
En dag ska jag ha den som grund till mina memoarer.
Som jag tänker kalla, Dit och tillbaka igen: en hobs äventyr.
Dagarna är fasliga, och nätterna är omöjliga.
För att vi är hungriga och törstiga. Bären här omkring är avskyvärda
Allt i dessa skogar är otrevliga.
Vi bestämde att någon skulle klättra upp på det ett träd och ta en titt.
Jag kunde inte bestrida beslutet. Mitt kontrakt är vagt på flera punkter.
Det finns stunder som kan ändra en person för evigt.
Och plötsligt undrade jag om jag skulle få se min mysiga håla igen.
Jag undrade om jag ville det.
Jag vaknade morgonen därpå till en otäck överraskning.
Nu ska jag ge dig ett namn. Jag ska kalla dig Sting!
Jag sökte mina kompanjoner återstoden av morgonen.
Och jag fann dem slutligen, på en plats så mörk och faslig-
- likt en yta midnatt som aldrig sett solen.
De blir bra mat... när de hängt en dag!
– Försvinn! Försvinn! – Bombur!
Jag kunde absolut inte låta mitt följe, mina kamrater-
-bli en måltid till dessa spindlar. Handling var nödvändigt.
Ni är alla fria, jag vet att spindelns gift gjort er svaga-
-men ni måste snabbt följa mig!
Se! På stigen framför! Där är det.
Det har frigjort vår middag!
Nu kan vi se er!
Vi kommer att äta dig och lämna ditt skinn hängandes från ett träd.
Fånga den!
Jag tror att jag kan hålla dem borta! Spring till trädalvernas bosättning!
– Men hur kan du... – Jag kommer att sköta huggandet.
Spring! Snabbt!
Vi har dem nu. Stäng cirkeln. Det kan inte undkomma oss!
Late spink! Etterblära!
Vad är det?
Sting! Sting! Sting!
Backa! Retirera! Vi är inget i jämförelse med Sting!
Jag förenades med mina kumpaner vid trädalvernas bosättning.
Men när jag fann dem skulle jag få en till överraskning.
Trädalverna hade återvänt, men nu väpnade för krig.
Dvärgarna som var svaga efter mötet med spindlarna, hade givit upp utan kamp.
Vi gick hela dagen ända in i natten.
Till sist kom vi till alvkungens palats som låg vid skogens östra bryn.
Vi hade kommit hela denna väg för att bli fångar.
– Varför försökta ni dvärgar anfalla? – Inte anfalla!
– Vi kom för att tigga! Vi svalt! – Varför var ni i skogen?
– Det angår bara oss. – Nåväl.
Ta bort dem tills de vill säga sanningen, även om det tar 100 år.
Girighet, förmögenheten vi sökte var stor nog att dela med alverna.
De skulle ha varit användbara allierade mot Smaug.
Istället blev de våra fiender och vi blev deras fångar.
Även om min osynlighet gjorde att jag kunde röra på mig utan problem-
-kunde jag inte öppna cellerna.
Så det gick veckor innan jag fann ett sätt att frita mina kumpaner.
En del av floden flöt under grottorna.
Fina viner blev transportera uppströms av människor, som levde på Långa Sjön.
Trädalver gillade vin, så faten blev snabbt tömda.
Sluta klaga! Jag lovade aldrig att stjäla femstjärnig logi.
Jag hade rest långt och upplevt mycket för att se det.
Och nu gillade jag inte det jag såg!
Inom ett par timmar nådde vi Sjöstaden.
En precis och inte särskilt påhittigt namn-
-för att staden var faktiskt byggd på Långa Sjöns yta.
Här vågade ättlingarna från Dalby ännu bo och göra affärer nedanför berget.
Jag är Thorin. Barnbarn till Kungen nedom Berget!
Jag har återvänt!
Hell Thorin Ekenskölde.
Jag är Bard, skyddsmannen. Vi är hedrade av er närvaro.
Din farfader lever än idag i våra sånger och sägner.
Den hjälp vi kan ge är din, och vi litar på din givmildhet–
-när draken är dräpt och ditt kungarike återupprättat.
Vi fick mat, blev gödda, och förnyade vårt förråd.
Och två veckor senare var vi nära slutet av vår resa.
Och det verkade som att slutet skulle bli otrevligt.
Lukten! Jag har aldrig känt draklukt tidigare.
Alla hallar måste vara fyllda med hans vämjeliga lukt.
Och när Smaug sov därinne letade vi efter den gäckande hemliga dörren.
Tills en eftermiddag...
Så när jag väntar, skriver jag på den sista sidan av din journal.
Mitt enda sällskap är en fågel som knäcker sniglar.
"Stå vid den grå stenen, när trasten slår..."
"... Så kommer den nedåtgående solens sista stråle..."
"... skina på nyckelhålet."
Jösses!
Vakna! Det händer!
Där är den!
Thorin, snabbt före den försvinner.
– Här är vi. – Nu då?
Nu är det dags för vår aktade mr Bagger att utföra sina tjänster.
– Jag? – Du måste förtjäna din belöning.
Och du tycker att det är mitt jobb att gå in först?
Jag har redan tagit er ut ur två knipor som vi inte förhandlat om.
Och vem följer med mig? Ingen? Jag förstår.
– Du är ju en tjuv. Gå och stjäl något. – Nåväl. Jag tänker inte vägra.
– Lycka till! – Tack.
Jag litar på mer tur nu än förut.
Nu får du bita i det sura äpplet till sist, Bilbo Bagger.
Varför är du här? Du har ingen användning för drakskatter.
Känn maskens värme, mr Bagger.
Ett par steg till så kommer du till sist se den gamla draken.
Du kan fortfarande vända om.
Men att gå vidare och ta dem stegen...
... det skulle vara det modigaste av alla ögonblick.
Vad som än händer efteråt är inget.
Här är där du slåss ditt slag, mr Bilbo Bagger.
Går du tillbaka?
Nå, tjuv. Jag känner din lukt. Jag vädrar dig. Jag hör dig andas.
Kom fram!
Ta för dig, det finns tillräckligt för oss båda.
Tack, O Smaug, du fruktansvärde.
Jag kom inte för presenter. Jag önskade endast att se om-
-du verkligen är så magnifik som det sägs i sägnerna.
Jag trodde inte på det.
– Gör du det nu? – Sägnerna förbleknar jämfört med dig.
O Smaug, du den största och förnämsta av alla katastrofer!
Du har bra hyfs för en tjuv och lögnare.
Du vet vem jag är, men jag minns inte att jag luktat dig förr.
– Vem är du och vart kommer du ifrån? – Jag kommer inifrån kullen...
...och under och över kullar har jag gått.
Och genom luften. jag är han som går osedd.
– Du talar i gåtor? Vad heter du? – Jag är lyckonumret, nätskäraren-
– spindelstickaren... – Fina titlar.
Jag är han som dränker sina vänner och tar upp dem från vattnet igen.
Jag är gäst hos örnar, ringvinnaren och turbringaren-
-gåtfinnaren och tunnryttaren.
Tunnryttare? Då har jag gissat på din gåta!
Du är en av de eländiga, tunnhandlande Sjömännen!
Du och din stad ska betala dyrt för detta intrång!
Så sjömännen vill stjäla min skatt?
Vänta! Du vet inte allt. Det är inte bara guld som tagit mig hit.
Sluta med dina gåtor! Vad mer tog dig hit, Sjöman?
Hämnd!
Hämnd?
Du måste väl veta att din framgång skapat dig flera fiender
Hämnd? Du?
Jag är Smaug! Jag dödar det jag vill!
Jag är stark! Stark! Stark!
Mitt pansar är som tiodubbla sköldar, mina tänder är svärd.
Mina klor spjut, snärten från min stjärt är en åskvigg!
Mina vingar är en orkan!
Och min andedräkt... döden.
Nå? Nå? Var är dina gåtor nu?
Väldigt imponerande. Dock har jag uppfattat att drakar-
-är mjuka undertill. Sårbara. Särskilt området runt bröstet.
Du har hört fel! Jag är bepansrad över och under.
– Det vet jag inte. – "Det vet du inte"
Jag ska visa dig!
Se! Vad säger du om det?
Sällsynt och underbar, va?
Strålande! Underbart! Perfekt! Felfri!
Häpnadsväckande! Mag...
Gamle tok! Det finns en tom yta på ditt-
-vänstra bröst så blottat som en snigel utan skal.
– Vad? Fler gåtor? – Mina gåtor är slut.
Jag bör inte uppehålla Ers Härlighet längre.
Synd att du inte kunde fånga mig. Men en bra tjuv kräver en bra fångare.
Tjuv?
Tjuv! Eld! Mord!
– Vi borde ha följt med honom. – För att bli rostade levande?
– Det är tjuven! – Tre hurra för Bilbo!
Jag skulle uppskatta ett mer praktiskt tack. Släck mig!
– Sådär! Alltid glad att hjälpa en vän. – Jag kan inte säga hur tacksam jag är.
– Strunt i det. Vad stal du? – Denna.
– Vad är det? – Jordbävning?
In i den hemliga gången! Det är vår enda chans!
Tunnryttare! Stjälande Sjömän!
Ditt folk ska lida av min hämnd!
Sjöfolket har ingen chans. Om inte!
Du är bara en trast men ändå så mycket mer!
Du har sett honom. Du känner till hans sårbara plats!
Flyg nu! Till sjöstaden! Till skyddsmannen Bard. Säg till honom!
– Vinden är konstigt varm för hösten. – Bard! Vad är det?
Antingen kommer draken, eller så är jag en tok. Kapa Broarna! Väpna er!
Draken!
– Vaken efter alla år! – Draken kommer!
Färdiga? När han kommer över...
Pilar!
Stå kvar! Ladda om!
Försvinn din dumma fågel!
Talar du?
Bilbo Bagger? Vad hittade han?
Jag kan se efter!
Du talar sanning, gamle trast!
Du aldrig har du svikit mig, Svarta pil. Och jag har alltid återhämtat dig.
Jag fick dig från min far och han från förr.
Om du kommit från den riktiga kungens smedjor. Far nu och flyg väl!
Nu är jag kung!
Sluta! Det finns bara en Kung nedom Berget och det är jag - Thorin!
Hell Thorin!
Det finns mycket att göra. Vi måste registrera vår rikedom.
Och packa det för skeppning.
Var med i det roliga, tjuv! En del av det här är ditt!
Kan bli mitt! Vad händer om Smaug återvänder?
Han har varit borta i en vecka nu! Säkert hittat bättre bete.
Har denna rikedom drivit er galna?
Vi måste hitta en väg ur berget för att se om han är borta!
Enligt kartan ligger huvudporten åt det hållet.
Följ mig!
– Välsigne mig! – Vad är det?
– Är hela dalen fylld av eldflugor? – Inte eldflugor, lägereldar!
Struntprat! Inte kan en här behöva så många eldar.
Nej, min vän! Två härar!
– Bard från Sjöstaden? Vad sa du? – Två härar!
Smaug är död, jag har dräpt honom. Trasten levererade ditt meddelande.
Verkligen? Utmärkta nyheter! Jag hoppades att han skulle det!
– Mitt folk har gjort mig till kung. – Kung? Grattis!
Det kunde inte ha hänt någon bättre! Jag vet inte hur jag ska tacka dig.
Vår stad är förstörd och måste återbyggas.
Du kan tacka oss genom att dela med er rikedom.
Varför inte. Det räcker till alla.
Vänta! Skatten är vår. Och tillhör endast till dvärgar!
– Så hade det inte varit om Smaug levde. – En småsak.
– Så du tog med dig två härar? – Jag tog med en här.
– Den andra är min! – Du, som slängde oss i fängelsehålorna?
Mitt folk har lidit av masken genom åren. Vi kräver återgäldning!
– Aldrig! – Varför inte? Det räcker till alla.
– Det handlar om princip och heder! – Då tar vi den imorgon!
Vi möts i gryningen vid slagfältet. Du förstår väl att du är hopplös.
– Detta är löjligt! – Tyst! Vad vet en tjuv om sånt?
Då är det imorgon det gäller!
Det här är verkligen obehagligt. Jag kommer säkert få utslag.
Den rustningen göts i min farfars gjuteri.
Bär den stolt så kommer den ta dig till seger!
Strunta i vinst!
Mitt enda hopp är att bli tagen tillfångatagen så snabbt som möjligt.
– Det är en ynkryggs ord. – En ynkrygg som lurade ut Smaug?
Som räddat dig gång efter gång? Som ledde er när ni kröp bakom?
– Vi kryper inte nu! – Det är galenskap - fjorton mot tusen.
Och ändå går ni mot säker död som om ni gick till en fest.
Din sort kommer aldrig att förstå krig. Detta är krig! Krig!
Vår utkik har sett något!
Store Kung nedom Berget!
– Balin, det är ju bara Thorin! – Tyst!
– Ja, general? – "General"?
En annan här kommer från nordöst! En av vår sort, dvärgar!
– Min kusin Dain från Järnbergen? – Densamme!
Nu är vi inte hopplösa! Nu har vi en här!
– Ett slag med tre härar? – Till strids!
– Framåt! – Framåt!
Till kamp!
Onda dvärgar! Stjälande dvärgar! Döda dem! Hugg dem! Ta deras huvuden!
Döda människorna! Döda alverna! Ta guldet för oss själva!
Jag skulle föredra att vara tillbaka i Hobsala.
– Vem är den gamle mannen? – Försvinn ur vägen!
– Akta, din gamle dåre! – Gamle dåre?
– Gandalf! – Stanna!
Jag vill tala med kungarna!
Fasa har drabbat er alla!
En här av vättar kommer från Norden för att göra anspråk på skatten. Se!
De rider på vargar!
O, du store Alvkung, min sannaste vän och allierade.
Vi måste förena våra stridskrafter mot vårt gemensamma plågoris.
Självklart, du ädla Konung nedom Berget. Ditt folk är likt bröder till mina.
Och mina män och alla deras vapen är enade med era.
– Enade kan vi besegra vår grymma fiende. – Enade!
Thorin har rätt. Jag förstår helt enkelt inte krig.
Ett slag med fyra härar. En, två, tre... ja, fyra!
Vi är försakade! Vättarna är för starka!
Men vi kommer spilla mycket av deras blod före dagen är över.
Om detta är våra sista stunder, låt oss leva dem i stolthet.
Vänta, allt är inte slut. Vättarna har många fiender, en till här är på väg.
Örnarna!
Fem härar nu? Bilbo Bagger, det får räcka.
– Bombur! Du är skadad! – Jag lever fortfarande, du då?
Lätt skada, en smäll på huvudet. Borta i timmar. Vad hände?
Vi vann.
Bombur borta?
Av de tretton från början, hur många är kvar?
– Sju. – Thorin?
Snart är det bara sex kvar.
– Jag har hämtat honom. – Farväl, gode tjuv.
Jag vill skiljas i vänskap... och ta tillbaka mina ord vid porten.
Det är många ord jag också vill ta tillbaka.
Krävs detta för att få oss att se varandra? Tyst!
Du är ingen ynkrygg, min vän. Jag är ledsen att jag sa det.
– Det är inte viktigt... – Och jag hade fel.
Du förstod krig. Det var jag som inte gjorde det. Tills nu.
Farväl, kung nedom berget.
Barn av det vänliga Västern!
Jag har kommit att veta... att om fler av oss värderade era sätt...
...mat och sång över hopat guld...skulle världen vara gladare.
Men sorglig eller glad... så måste jag lämna den nu.
– Farväl! – Farväl, Thorin!
Tar du bara två små säckar guld? Din del var mycket större.
Det är allt min häst kan bära och jag kommer inte att behöva mer.
– Men du har andra belöningar. – Ringen? Ja.
Jag tänker spara den som souvenir på spiselmanteln.
Och nu har alla förutsägelser blivit sanna.
Smaug är borta och vättarna bortdrivna. Dvärgarna och alverna lever i frid.
Människorna frodas och bygger en civilisation.
Förutsägelser! Jag hade något att göra med allt!
Du misstror väl inte förutsägelser för att du hjälpt dem besannas?
Och du tror väl inte-
-att alla dina äventyr och rymningar klarades av ren tur, för din skull.
Du är en fin person, mr Bagger. Och jag har fattat tycke för dig.
Men du är bara en liten del i en stor värld.
Tack för det!
Du har återvänt. Lägg din souvenir ring på spiselmanteln.
Publicera din berättelse, som du tror tagit slut.
Vad menar du med det? Den här väl tagit slut, eller?
Bilbo Bagger, Om du verkligen förstod ringen skulle du förstå.
Men någon dag kommer någon i din familj, som inte fötts än, göra det.
Då skulle du förstå att denna historia inte tagit slut utan bara börjat.